Tepirm Quatl/hu

Tepirm Quatl egy Gyíkember Sámán.

Élete
Egy átlagos kis városban születtem, a mocsarak belsejében, Sur'Trimp ben úgy 97 éve. Szerettem azt a várost, sok volt ott a tennivaló. Anyám belehalt a szülésembe, így apámmal éltem az eddigi életelem, illetve a bátyámmal Girelp-tel. Apám a kezdetektől fogva arra tanított minket hogy tiszteljünk másokat és hogy ne öldössünk oktalanul. Rengeteget foglalkozott a tanításunkkal, és ha még ez nem lett volna elég az iskola mellett. Nem mondom hogy kibírhatatlan volt, de nem volt sok szabadidőnk. Ebből következett az, hogy elég nagy csibész lettem, és mindennel viccelődtem ami a határon belül volt. Igaz olyannal is ami már nem...

Egyszer egy szép kis ködös délutánon, egy furcsa kis "produkciót" adtam elő. Mivel hála nekem, éppen nem volt mit csinálni, és már untam hogy csak ülök a szobámban és bámulom a farkamat, kimentem a városban szétnézni. Vettem egy kis tűzgyújtásra alkalmas követ, és az egyik kunyhócskának a végébe leültem és mindenféle tárgyakat gyújtogattam. Az áldozatok főnkét faágak és levelek voltak, de akadt közöttük íróeszköz, papír, és még volt egy használt ágylékkötő is, amiben még volt is valami. Ezeket szépen össze rakosgattam, és már kezdődhetett is a privát produkcióm. Meggyújtottam szépen és örültem magamnak hogy milyen ügyes is vagyok. Igen ám, de volt egy bökkenő: A tűz túlságosan is közel volta kunyhóhoz, ami mögött csináltam a produkciót. Így hát következett a szokásos pánik, de az már késő volt mivel a tűz elérte a kunyhót. Legalább egy másfél órán át hallgattam apám mondókáját hogy ezt nem kell, meg azt nem kell. Azután persze egy nagy legyintéssel az arcomon landolt két pofon, és mehettem is a szobámba ahol kemény két hétig voltam bezárva és csak akkor mehettem ki ah iskolába mentem, vagy ha éppen enni készültünk. Így történt hogy egy életre megutáltam azt a szobát.



Ezek után két évvel később, apám beiratott a hadseregbe ahol mindenfélét tanultam, de főként az íjászatot tanultam meg és a hosszú fegyverekkel való közelharcot, és a dárdadobást. Ezek után következtek a túlélési leckék, nyomkövetői feladatok és koncentrációs feladatok. A bátyám eközben elment világot látni, ami számomra az egyik legfájdalmasabb élmény volt. Rossz volt arra gondolni hogy elmegy, s nem látom többé. De hát nem tudtam visszatartani, mivel mára saját útját járta, hisz már vagy 120 éves volt. Eközben apám is elhunyt,mert már nem volt éppen fiatal,így a ház rám maradt, de nem használtam így ezt is elárvereztem. A pénzből főleg páncélt és fegyvert tudtam magamnak vásárolni,illetve egyéb eszközöket,ugyanis készültem elhagyni a falut.

Miután a kiképzésem, vagy úgy monda tanításom véget ért, nem volt már semmi és senkim a faluban akiért itt kellet volna maradnom. Apám sírja előtt elmondtam egy imát, majd útra keltem hogy világot lássak. A lakóhelyem jelenleg egy kicsike kis kunyhócska, az egyik hegynek az oldalában, közel egy emberi városhoz, és az erdőhöz.